Ten celek, ta jednota
![](https://19722928c9.clvaw-cdnwnd.com/76bc2dc7932920bf1616100c7eea05b8/200000202-1a9501a952/a-total-solar-eclipse-1113799_1920.jpg?ph=19722928c9)
Přesně to - celek, Bůh, jednota... Jedno a totéž.
To, co naše mysl sotva dokáže pochopit, zatímco naše duše to vnímá přirozeně, protože každý z nás je kouskem duše celku...
Každý z nás v sobě nosí dar života... Každý jsme malou částí Boha a právě ten nám dal dar svobodné vůle. Někdy v tom co vykonáme, jak se popereme s následky toho, co nás potkalo a jindy, jak místo boje zvolíme přijetí a tu bolest přeměníme v umění. Slzy a tíhu v lehkost a smích, nenávist a zlobu v objetí a lásku.
Bůh nám dal volbu...
My si volíme každý den, co si zasloužíme, jak se díváme na sebe v zrcadle a jak se díváme na ostatní, i když je to téměř to samé... Ostatní jsou také naším zrcadlem.... Jsme kouskem jednoho obrovského nekonečného obrazu složeného z malých dílků.
Někdy zapomínáme, že náš dílek je velmi důležitý, už jen z toho důvodu, kolik dalších dílků drží pohromadě... V tu samou chvíli jsme všichni velcí asi jako špendlíková hlavička vůči nekonečnosti vesmíru a zároveň důležití jako Malý princ, jediný obyvatel planety a jediný, kdo může zalévat růži, zalévat svou vlastní duši...
Naše duše nese své vlastní poslání, svůj vlastní příběh, který je důležitý pro nás i ostatní kolem...
Je na nás abychom tančili, smáli se, objímali a milovali...
Bolesti je tady spousta, ale i díky ní se pak dokážeme o to víc smát a být v přítomnosti, v každém pohybu, protože víme, že vše se změní a jediným pevným bodem nám zůstává ona změna...
Skutečnost, že dokážeme milovat druhé lidi, sebe, planetu, život - je to nejvíc, co můžeme. A když nosíme lásku v srdci, přinášíme na svět obrovský dar, na lásce je úžasné to, že čím více jí dáváme, tím více jí máme...
Láska nám pomáhá dýchat, tvořit a vnímat...
Na druhou stranu bolest nám dává zase dar ticha, poznání a pokory a lhostejnost nás učí, jak důležité je se zajímat... Všechno tohle nás učí o životě.
Učí nás to poznat sebe samé i naši lidskost, stejně tak její krutost, a to nám připomíná naši volbu, zda milovat nebo ničit. Ona destrukce s sebou nosí závan smutku, nostalgie a nenasytnosti, nikdy nemá dost. Láska zase přináší klid, porozumění a sdílení a stačí jí velmi málo k tomu, aby zůstávala v srdci a mohla dál růst...
Anna Gaia Rose